Dcérka nemala ani jeden kilogram
![Dcérka nemala ani jeden kilogram](https://mamaaja.sk/fileadmin/thumbs/625x300-out/user_upload/MAMA_2023/babatko_predcas.jpg)
Zo serkláže sa vyvinul napokon predčasný pôrod v 24. týždni tehotenstva.
Mala to byť serkláž
Náš príbeh sa začal písať v jeseni v roku 2020. Bola som tehotná a na kontrole cukru som gynekologičke spomenula, že ma pobolieva podbruško. Po vyšetrení mi oznámila, že sa mi čiastočne otvára krčok maternice a mám sa hlásiť ráno na príjem, aby mi bola spravená serkláž. V prípade, že sa budem cítiť zle, mám sa dostaviť okamžite do nemocnice. Keďže som sa naozaj necítila dobre, už v ten večer som do nemocnice odišla (akurát ľutujem, že som nešla tam, kde majú pericentrum). Bola som v 24+5tt. Lekár mi nasadil magnézium a ráno sa mám pripraviť na zákrok – serkláž.
Musela som porodiť
V noci som začala krvácať, zavolali lekára, ktorý mi ale oznámil, že musím počkať do rána. Tak som čakala celú noc v bolestiach a s krvácaním. Ráno mi bolo pri kontrole oznámené, že sa zrejme jedná o potrat, ak by dcérka prežila, asi by som také dieťatko nechcela – necitlivo mi oznámili, že nemá veľkú šancu. Išla som na pôrod. Medzi kontrakciami sa ma opýtali, či by som chcela prevoz do pericentra. Samozrejme, že prevoz už nebol reálny, ohrozil by dieťa a porodila by som pravdepodobne v sanitke. Stihla za mnou prísť ešte aj moja ošetrujúca lekárka. Plakala a hovorila, že jej to je veľmi ľúto. Musím priznať, že mi na psychike nepridala. Aj keď verím, že to myslela dobre.
O chvíľu prišiel lekár a začal sa pôrod. Lekár sa ma predtým spýtal, či si želám dieťa chytiť do rúk a dcérku mi predsa len dovolili na pár sekúnd objať. Po pôrode vážila 610g a merala 30cm. Začal sa boj o jej život.
Predčasne narodené deti
Dcérku mi zachránili na Antolskej
Dcérka bola prevezená po dvoch hodinách do pericentra na Antolskú. Kde vďaka výborným lekárom a sestričkám dostala šancu na život. Z nemocnice som odišla na reverz, aby som mohla ísť za ňou. Naša bojovníčka bojovala v nemocnici štyri mesiace a domov sme si ju priniesli ešte na kyslíku. To, že je dnes s nami a robí nám radosť, považujeme za zázrak.
Mali sme jedno šťastie, že máme obrovskú bojovníčku, ktorá miluje život, smiech, veľa jedla a Boba Marlyho. Je jednoducho božská.
-Sárka-
Ďakujeme za vaše pôrodné príbehy. Sú o vašej sile a úžasnej chuti do života maličkých bojovníkov. Máte aj vy svoj a chcete sa s ním podeliť? Napíšte nám na: koscelnikova@orbisin.sk